Nord og Sør, del 1
Ashton, kom og se!
-Et hegreegg. Den kommer tilbake. -Da blir den skuffet.
-Gi det tilbake! Det er ikke ditt! -Jo, nå så!
-Du kan ikke ta fuglemorens barn! -Du har rett.
Legg det tilbake, du. Får ikke jeg det, får ingen det.
Slutt straks!
Dere skal opp til huset. Mr. Orry skal reise nå.
Dere skal si far vel til storebroren deres.
MONT ROYALS PLANTASJE I SOUTH CAROLINA 1842
-Er Mr. Orrys koffert klar? -Den er ombord på dampskipet.
Han er like ivrig som meg etter å komme seg av gårde.
-Jeg kommer til å savne dere alle. -Hold deg varm i kulden der oppe.
-Og kom tilbake til oss. -Det skal jeg.
-Du kommer til å klare deg bra. -Si det du sa til meg...
Vi har hatt våre uoverensstemmelser. Du har et hissig gemytt.
-Din far har glemt hvordan han var. -Kanskje det.
Jeg er stolt av deg. Det er noe stort å ha en sønn på West Point.
-Takk. Jeg skal gjøre mitt beste. -Det vet jeg at du vil.
-Hva har skjedd med deg? -Brett falt.
-Den er til deg. -Takk, det var søtt av deg.
Jeg hadde også en gave til deg, men Brett tok den fra meg.
Blomsten skal minne meg om hvor glad jeg er i dere begge-
-og Mont Royal.
Gudskjelov at noen hørte oss.
Ikke rør dere. Det er en slange i vogna.
Kjære Jesus.
-Vær rolig uansett hva som skjer. -Er den giftig?
Sikkert. Ellers hadde ikke den unge mannen vært så bekymret.
-Du er veldig modig. -Tusen takk, sir.
-Bare hyggelig. -Hjelp Maum Sally først.
Skal vi krangle, blir vi forkjølte.
Vi kan aldri få takket deg nok.
-Jeg vet ikke engang navnet ditt. -Orry... Orry Main.
Jeg kommer fra Mont Royal.
-Jeg heter Madeline Fabray. -Gleder meg.
Min far og jeg har akkurat flyttet fra New Orleans hit til Charleston.
Kusken vår er ikke vant til veiene her. Hestene skled.
Det måtte være skremmende.
Vi er på vei til min far på en plantasje i nærheten.
-Jeg eskorterer dere gjerne. -Du skal kanskje motsatt vei.
-Jeg er på vei til West Point. -Krigsskolen?
-Jeg blir borte i to år. -Så synd...
At vi ikke rekker å prate mer.
Her gir en dame en herre et minne, hvis hun vil takke ham skikkelig.
Du samler visst på dem.
Minne?
Den damen som ga meg denne stjal hjertet mitt for seks år siden-
-da hun ble født. Min lillesøster Brett.
-Mr. Villefranche er urolig. -Gikk det bra med ham?
Ingen fare. Men han sier at vi ikke når Resolute før det blir mørkt.
-Skal dere til LaMotte? -Kjenner du dem?
Det er naboene våre.
-La meg bringe deg dit. -Men hvordan?
-Kan du ri? -Ja visst, men...
Miss Madeline, du kjenner ham jo knapt.
Ingen fare, Maum Sally.
Jeg føler at jeg kan stole på ham.
-Det gjør jeg faktisk. -Dere er alle fremme før kvelden.
-Er det langt igjen? -Resolute ligger bak neste sving.
Jeg mistet noe.
-Det var klosset av meg. -Ja, det var det.
Takk.
Maum Sally ville sagt at det ikke var dannet.
Jeg burde ha gitt deg dette i stedet.
Du er vidunderlig. Jeg ville bli beæret om du skrev til meg.
Det vil jeg gjerne.
Vi bør kanskje fortsette.
Resolute ser imponerende ut, Justin. Jeg må gratulere deg.
-Håper din datter er enig. -Jeg er faktisk litt urolig.
-Hun burde ha vært her nå. -Kanskje de ble forsinket.
Vi kan vel ta oss et glass mens vi venter.
-Det skjedde en fæl ulykke! -Hva skjedde, Main?
-Hestene deres skled. -Vogna veltet ut i elven.
Monsieur Main reddet oss, og han fortalte han var en nabo.
-Jeg er meget takknemlig. -Enhver hadde gjort det samme.
-Maum Sally og Villefranche, da? -De venter ved vogna.
-Jeg sa du skulle sende hester. -Jeg skal gjøre mer enn det.
-Jeg må dessverre med dampskipet. -Så synd. Takk enda en gang.
Takk.
-Husk at du lovte å skrive. -Det skal jeg.
-Du er vel helt utslitt. -Ja, det er jeg.
Jeg har ikke presentert deg skikkelig for monsieur LaMotte.
NEW YORK TRE DAGER SENERE
Der er det. Lenger enn dette kjører jeg ikke.
Adjø, mine damer. Sees om to år.
-Unnskyld. -Du trenger hjelp med den.
-Takk, men det trengs ikke. -Hvor er du fra, bondeknøl?
-South Carolina. -På vei til West Point, da?
Ja, det stemmer.
Kan du ta bort foten? Jeg må med toget.
Enten bærer vi den til toget, eller så drar du uten den.
-Hva koster det? -To dollar.
-Det er verdt høyst 25 cent! -Hvem tror du at du snakker til?
-Vi er ikke slavene dine. -Nei.
Så hvis dere flytter dere, gjør jeg det selv.
Ta den gjerne selv, men det koster to dollar uansett.
-Ikke rør meg en gang til. -Hva skjer da?
-Takk! Orry Main. -George Hazard.
-Hyggelig å møte deg. -I like måte.
-Pennsylvania. -Jeg er på vei til West Point.
-Det er jeg også. -En spennende start på reisen!
-Du er min første sørstatsmann. -Og du min første nordstatsmann.
Jeg som trodde at alle nordfra var kramkarer.
En del er det. Og en del av dere i sør eter vel flesk og kål-
-sover om dagen og denger slaver om natta?
Noen av oss er imot slaveriet, samme hva dere tror.
Jeg vet det. Vi eier et jernverk og har også arbeidskraftproblemer.
-Hazards Jern? -Ja.
-Mener du vi er kramkarer? -Dere lager jordbruksmaskiner.
-Mekanisering er vår fremtid. -Du burde være bonde, ikke soldat.
-Hvorfor drar du til West Point? -Jeg vil ha en utdannelse.
Og krigsskolen gir den beste allmennutdannelsen.
Jeg vil forbedre Mont Royal, kanskje bygge et bomullsspinneri.
Jeg vil bli soldat. Heldigvis tar min eldre bror over jernverket.
-Du blir nok bra. -Jeg håper det.
Det blir tøft for oss på West Point. Ingen perm på to år.
Mye kjeft å få.
Jeg har aldri vært noen lesehest. Lurer på om jeg klarer det.
Du klarer det.
Det vedder jeg på.
-Det er jo en tidollarseddel! -Når du har tatt eksamen-
-gir du meg den tilbake pluss ti dollar til.
-Hva om jeg ikke klarer det? -Da får du min del, men ingen fare.
Dette veddemålet vinner jeg.
-Håper vinen smaker, Nicholas. -En fin årgang, Justin.
Fransk, så klart, og meget dyr. Jeg kjøper den av en importør.
En krig med Mexico vil bli tragisk for vinkjelleren min.
-Tror du det blir krig med Mexico? -Ja visst! Det gjelder jo vår ære.
Mexico benekter at Texas ble garantert selvstendighet.
Det sies at Mexico har tenkt å selge Texas til Storbritannia.
Blir ikke de ryktene overdrevet-
-av de som vil ha Texas i unionen som slavestat?
-Hvor har du hørt det? -Min datter følger med tiden.
Hun har et godt hode.
Det trenger man ikke ha når man ser ut som en engel.
Det er akkurat sånn som jeg hadde forventet.
Bare bedre!
-Tror du vi klarer dette? -Vi blir eksperter i en fei.
Hittil har vi ikke engang funnet kasernen vår.
Han ser hjelpsom ut. Unnskyld, vi er aspiranter...
Det er dere ikke! Dere er nuller!
For å bli aspirant må man klare opptaksprøven.
Inntil da er dere nuller. Husk det.
Jeg begynner å ønske at jeg aldri hadde funnet på dette.
De er vel deres.
-Jeg heter Ned Fisk. -George Hazard.
Orry Main.
-Jeg kommer fra Ohio. -Lehigh Station i Pennsylvania.
Jeg kommer fra Mont Royal i South Carolina.
-Du er plantasjeeier, hva? -Min far er det. Vi dyrker bomull.
Med slaver.
Du kan sove et annet sted. Jeg liker ikke folk som deg.
-Hva slags folk er jeg? -Slaveeiere!
Min far dyrker tobakk. Konkurrenter i sør presser prisene.
Jeg måtte vente i to år før jeg fikk råd til å dra hit.
-Det er vel ikke min feil. -Det er alle slaveeieres feil.
Vi kan ikke gjøre noe med det her.
Så vi får vise toleranse.
Din visitt har vært så altfor kort, Miss Fabray.
-Får jeg si Madeline? -Ja, den har vært kort.
-Vi bør ikke bruke fornavn ennå. -Da får vi bli bedre kjent.
Dere trives visst sammen. Synd at vi må dra i ettermiddag.
-Det er majoritetens mening. -Majoriteten bestemmer?
En fin ung dame er lydig mot sin far. Eller hva, Nicholas?
Jeg må passe mine forretninger, men din gjestfrihet er upåklagelig.
Jeg har lovt Maum Sally å holde øye med Villefranche.
Hun er redd for at han skadet seg så han ikke klarer å laste vogna.
-Skal jeg hjelpe til? -Nei, nyt frokosten din.
-Din far duller med slavene. -Maum Sally er fri.
Og min far er snill mot alle.
-Å, unnskyld! -Ingen fare, jeg skulle bytte om.
Hvis det skjer igjen, blir det pisken.
Jeg heter Bent.
Kadett Bent.
Mine herrer, jeg er deres instruktør.
Elkanah Bent fra den store og selvstendige staten Georgia.
-Og du er fra Ohio. -Ja, sir!
Og da tenker vi i sørstatene på Oberlin College-
-hvor svarte og hvite studerer sammen som likemenn.
-Er du en niggers likemann? -Nei, sir! Jeg mener, ja, sir!
-Har du noen kommentarer til det? -Nei!
-Du skal svare "nei, sir" ! -Nei, sir!
Takk, sir. Jeg vet hvor vanskelig det må være, sir.
Dere anser dere vel for å være bedre folk enn oss fra Georgia?
-Nei, sir! -Bra, sir!
Jeg er glad for at du er enig. Overrasket, men glad.
Og hva synes du om sørstatene sammenlignet med din del av landet?
-Hvilken landsdel mener du er best? -Østkysten, sir!
l sørstatene er det jo bare småbønder, sir.
Med enkelte unntak, som alltid.
Mr. Hazard, pottemakeren fra Pennsylvania.
Ett skritt frem!
Jeg skal bruke deg som demonstrasjonsobjekt.
Mr. Main.
Vår lilje fra South Carolina... Du morer deg. Ett skritt frem!
Hold bøttene i nitti graders vinkel fra kroppen.
Vi skal nå øve på marsjering.
Dere står på ett ben og fører det andre benet frem.
Begynn!
Ikke én dråpe vann skal spilles.
Reis deg, Mr. Main. Du behersker ikke teknikken ennå.
Disse mennene har øvd nok. De kan tre av.
Still opp.
Tre av!
Bra at dere holdt ut og avslørte bløffen hans.
-Kaller du det en bløff? -Jeg heter George.
-Jeg også. -Da er vi tre.
-Jeg er fra Virginia. -Jeg også.
-Tom Jackson. Hvordan går det? -Bra. Jeg heter Orry.
-Kadett Bent er ikke helt god. -Gudskjelov for den eldre kadetten.
Han heter Ulysses, men kalles Sam. Sam Grant.
CHARLESTON I SOUTH CAROLlNA EN UKE SENERE
Ett brev til deg, og ett til Miss Madeline.
-Jeg har noe til deg, jenta mi. -Hvorfor sa du ikke det i morges?
Fordi det akkurat har kommet.
Hvem eller hva kan være så viktig?
Han skriver at han lengter så veldig etter å treffe meg igjen!
"Selv om utdannelsen ved krigs- skolen iblant er...nådeløs...
...så er tanken..." På at jeg venter her, til stor hjelp for ham.
Han skriver veldig mye etter et så kort møte.
Hva mer skriver han? Du er visst ganske betatt av denne Mr. Main?
-Madeline, får jeg snakke med deg? -Ja visst.
Justin LaMotte skriver at han kommer hit i forretninger.
-Han ber om å få besøke oss. -Jeg skal ordne med en god middag.
-Håper du ser frem til hans besøk. -Så klart, han er jo din venn.
Mr. Fisk.
Du holder sabelen som om den var ei hakke.
Og parerer som om du skulle skremme kråker. En dum bondeknøl.
Og deg skal jeg lage soldat av. En garde!
Myke knær, bøy albuen.
Bøy albuen, sa jeg!
Hodet, Mr. Fisk!
På slagmarken hadde du blitt kuttet i småbiter.
Du er det mest bedrøvelige jeg har sett som skal forestille en soldat.
Hvem er nestemann?
Mr. Main.
Til tjeneste, sir.
Matsignalet.
-Hvor har du lært å fekte sånn? -Min far har gitt meg leksjoner.
Og du ga Bent en lærepenge.
Dette er stiklingene Mr. LaMotte sendte fra Resolute i høst.
De er meget vakre.
Du ser så trist ut. Tenker du fremdeles på Orry Main?
Jeg kan ikke la være.
Hans brev var vidunderlige. De bidro til at jeg ble glad i ham.
-Men nå skriver han ikke mer. -Du må glemme ham.
Unggutter lover alltid ting de aldri holder.
Far sier at soldater er ustadige.
Han sier at jeg skal glemme ham, men det kan jeg ikke!
Vår gjest har kommet.
-Han kunne ikke vente lenger. -Så hyggelig å se deg igjen.
Du er vakrere enn noensinne, men jeg vil du skal si Justin.
-Det er vel passende nå. -Som du vil...Justin.
Jeg skal be Onkel John å dekke til en til.
Jeg har spart en interessant konjakk. Jeg skal hente den.
Du er meget elskverdig, Nicholas.
Jeg tar meg den frihet å gi deg denne. Håper at du tar imot den.
Så omtenksomt...Justin.
Jeg burde ikke ta imot den, men jeg elsker overraskelser.
-Så vakker den er. Takk. -Ikke halvparten så vakker som deg.
Jeg klarer det aldri! Mahan vil sluke meg levende.
-Jeg passer ikke på West Point. -Du rir bedre enn noen andre.
Du er en god skytter. Og veldig bra med sabelen.
-Jeg husker ikke det jeg leser! -Jeg skal hjelpe deg.
-Jeg vil ikke bli soldat! -Du vil jo forbedre Mont Royal.
Kanskje jeg kunne gjøre det på en annen måte.
Jeg tror det er noe annet som plager deg.
Og det har ingenting med militærhistorie å gjøre.
Når hørte du fra Madeline sist?
Jeg trodde du var vant til oss. Du har ikke sagt noe om flytting.
Jeg må slutte på krigsskolen.
Far har ramlet ned fra høyloftet og skadet seg.
Jeg må ta meg av gården.
-Beklager... Uflaks. -Om det er noe vi kan gjøre...
Du kunne hjulpet meg, men det vil du nok ikke.
Du vil fortsette med dine slaver og lave priser-
-sånn at folk som oss får det tøft. Spar medlidenheten din.
Sett den inn i banken sammen med alle pengene dine.
-Blir du med til Benny Haven? -På denne tiden?
-Du trenger en styrketår. -Vi har over 150 anmerkninger.
-Hvem er skyld i det? -De kommer riktignok fra Bent.
-Men vi er ille ute for det. -Vi klarer oss.
Hvem er dum nok til å gå ut på en kveld som denne?
-Forsiktig, isen er tynn. -Du har rett.
Hvem går ut en kveld som denne?
Sitt med ansiktet mot veggen.
Ikke se på hverandre, så får dere ingen problemer med å si sannheten.
Da kan dere sverge på at dere ikke så den andre drikke.
-Vi kan hjelpe Fisk. -Hvordan da?
Vi kan gi Fisk noe av vårt underhold, så kan han bli her.
Fisk er for stolt. Han tar ikke imot veldedighet.
Jo, hvis vi gir ham et lån. Med lang nedbetalingstid.
Vi får det kanskje litt knapt, men det er verdt det.
Vi gjør det.
-Føles det bedre nå? -Ja. Litt.
Men jeg tenker på...
På Madeline?
-Hvorfor besvarer hun ikke brevene? -Du kjenner henne jo knapt.
Jeg kjenner henne nok til å vite...
Hva er det?
Ingen. Bare en fra byen.
Du forkortet livet mitt med ti år.
Best dere stikker av. En korporal gikk mot bakdøra.
Han gikk gjennom isen.
-Det vil forsinke ham. -Men han kan drukne!
Jeg var redd for at du skulle si det.
-Bent, du kan ikke bli her. -Da får du lungebetennelse.
Jeg vet det.
Men jeg klarer meg uten deres hjelp!
Hans takknemlighet gjorde det verdt det.
Han kan ikke rapportere oss. Vi reddet livet hans.
Får de andre vite det, ligger vi tynt an.
-Du burde gå til legen. -Det går bra.
Hazard, Main. Dere er rapportert.
Bent! Han rapporterte oss enda vi reddet livet hans!
-Hva vil du? -Anmode om sykemelding.
-Du ser frisk nok ut. -Jeg føler meg ikke bra.
Jeg tror du simulerer for å sluntre unna tjenesten.
Anmodning avslått. Jeg skal vise deg hva som skjer med simulanter.
Du får ti timers ekstra vakttjeneste.
Tre av.
-Kadett Grant? -Ja.
-Hva gjør du her ute i dette været? -Jeg har ekstravakt.
-Du burde ligge på sykestua. -Nei da, det går bra.
-Skal jeg sørge for avløsning? -Nei, sir.
Du blir en bra soldat, hvis ikke korporal Bent dreper deg først.
Hadde ikke Grant sørget for avløsning, kunne du frosset i hjel.
-Vi skulle latt Bent fryse i hjel. -Det var du som ville redde ham.
Det blir bedre nå. Grant og vennene hans holder øye med Bent.
-Da blir han spakere. -Blir han ikke enda verre da?
Nei, han våger ikke trosse Grant. Han holder seg til nykomlinger.
-Jeg har aldri sett hans like. -Han er virkelig sprø.
Det er en annen grunn til at jeg er glad du ikke frøs i hjel.
Jeg vil takke for lånet. Jeg har nok feilbedømt sørstatsfolk.
Enkelte av dem kanskje, men husk at Bent er fra Georgia.
-Poster du det for meg? -Skriver du til Madeline ennå?
-Skriver hun ikke snart... -Det gjør hun nok.
Ellers har jeg ei ugift søster.
LEHIGH STATION 1844 18 MÅNEDER SENERE
Der borte ligger det.
Er dette hjemmet ditt?
Endelig!
-Hei, mor. -Velkommen hjem!
Jeg trodde aldri vi skulle komme frem. Det har vært to lange år.
-Godt å ha deg hjemme. -Takk.
-Dette er mine foreldre. -Velkommen til Belvedere.
-George har skrevet om deg. -Mine brødre. Stanley...og Billy.
-Er det ekte sabler? -Ja visst.
Ikke rør den, det er farlig.
Min bror glemte visst å presentere meg.
-Virgilia Hazard. -Gleder meg.
-Jeg har hørt så mye om deg. -Du er visst fra sørstatene?
-South Carolina. -Har dere slaver?
-Min familie har det, ja. -Er du ond, Mr. Main?
Ikke nå igjen.
Store menn som Mr. Garrison prøver å vise sørstatsfolk at de er onde...
-Slutt med det vrøvlet. -Det er sant.
-Virgilia ville helst vært mann. -Ikke vær så nedlatende, Stanley.
Nå får det være nok, Virgilia. Kom, så går vi inn.
Jeg bør vel gratulere deg. Mor skrev du hadde forlovet deg.
Min forlovede er Isabel Truscott. Hun kommer fra en fornem familie.
-Sikkert. -Du vil kanskje se støperiet.
Ja, jeg vil vite alt om Hazards jernverk.
-Vi har full produksjon. -Våre dampkjeler havner overalt.
-Overalt hvor man har dampmaskiner. -Som i bomullsspinnerier?
-Du er visst imponert? -Jeg er overveldet.
Håper bare min far innser at vi bør bygge et bomullsspinneri.
Sørstatenes økonomi blir sterkere om bomullen utvinnes der.
-Ja, men han avskyr industrien. -Synd.
-Far, du må se på dette. -Unnskyld meg.
-Hvem bor der? -Arbeiderne våre. Innvandrere.
lrer, tyskere, walisere. Mange flere nå enn da jeg dro.
-Ikke noe bedre enn slaveboligene. -Verre!
Våre arbeidere kan iallfall reise herfra når de vil.
-Når magen er tom, blir man. -Liker du ikke dette?
Jeg trenger ikke like alt det dere gjør, og motsatt.
Det har du nok rett i. Vi kan bedre oss på begge sider.
Jeg vet det. Derfor ville jeg komme hit og lære noe.
-Du mener alvor med spinneriet? -Jeg skal overtale far.
-Og vi leverer bra maskiner. -Jeg skal si det til far.
-Sen igjen, Billy. -Unnskyld.
Ikke glem servietten, Billy.
Salt og pepper, Mr. Main.
-Takk, Miss Truscott. -Synd at du må reise snart.
Jeg må treffe en venn i Charleston før jeg drar hjem.
En venn, Mr. Main? Jeg tror det er ei venninne.
Men jeg har virkelig trivdes her.
-Vet du noe om Mr. Polks hensikter? -Jeg tror han annekterer Texas.
-Han er jo ekspansjonist. -Helt galt! Texas tilhører Mexico.
Gjør han det, så blir det krig. Håper Orry og jeg får delta i den.
Å få kjempe under general Taylor hadde vel vært noe!
Skal landet strekke seg fra kyst til kyst, blir det mye krig.
Hvis ikke Gud utsletter Polk, som han fortjener.
Ekspansjonismen er jo bare en måte til å fortsette med slaveri!
-Hysj, Virgilia. -Nei, ikke denne gangen.
Min bror og slaveeieren forteller om hvor kamplystne de er-
-når det er djevelens krig. Å annektere Texas som slavestat!
Du leser abolisjonist-aviser.
Jeg støtter dem økonomisk.
Jeg er en voksen kvinne som kan bestemme over meg selv-
-og jeg skal bekjempe det onde i sørstatene.
Visste dere mer om oss, var dere kanskje ikke så raske til å dømme.
Jeg vet alt jeg trenger å vite.
Og jeg sitter ikke til bords med en mann-
-som holder sine medmennesker i slaveri!
Du må unnskylde min søster. Hun lar følelsene ta overhånd iblant.
Fortell mer om spinneriet.
CHARLESTON EN UKE SENERE
Friske bær!
-Ingen hjemme, sir. -Det er vel Fabrays hus?
Ja, men de er borte.
Huset har vært lukket og låst i nesten ei uke.
-Er du ikke bra? -Jeg er bare trett.
Du er bekymret for bomullshøsten.
Det regnet for lite i våres.
Vi kunne få mer fortjeneste hvis vi spant bomullen selv.
-Det har vi diskutert før. -Mont Royal kan forbedres.
-Du vil gjerne forandre ting her. -Vi må følge med utviklingen.
-Hazards sa... -Bomullsdyrking er noe helt annet.
-Vi henger jo etter økonomisk. -Jeg vil ikke diskutere det!
-Far, om du bare... -Du har akkurat kommet hjem.
Gå til din mor. Jeg kommer straks.
-Det gjør han det, så! -Det gjør han ikke!
Hva er det?
Brett syns ikke Priam skal piskes, men det syns jeg.
-Vi pisker ikke slavene. -Jo, siden Salem Jones kom.
-Den nye formannen? -Ja. Priam har ikke gjort noe galt.
-Men han skal piskes allikevel. -Priam er innbilsk, som søsteren.
Søsteren hans?
Siden Jones begynte å ligge med søsteren hans har Priam vært rar-
-og blitt pisket. -Opp med dere, og hold fred.
-Hvem fanden er du? -Orry Main, Mr. Jones.
-Jeg hadde tenkt å hilse på... -Hva har Priam gjort?
Ikke noen forbrytelse. Men han viser ikke den rette respekten.
Gode formenn klarer seg uten pisk. Vi pisker ikke slavene våre!
-Jeg har frie hender med slavene. -Du får ikke piske dem!
Særlig ikke fordi du ser ut til å nyte det. Slipp ham løs.
Slipp ham løs!
Du har to år igjen på krigsskolen, og deretter fire år i hæren.
Legg deg ikke opp i Mont Royals drift.
Jones er bedre enn noen andre til å få negrene til å jobbe.
Det er ikke riktig å oppføre seg som han gjør.
Salem Jones vet hva han gjør. En neger drepte 55 hvite.
-For ti år siden i Virginia, ja. -Tror du ikke det kan skje her?
-Abolisjonistene egger dem opp. -Orrys perm er jo så kort.
-Ikke la oss ødelegge den. -Unnskyld, mor.
-Vi er bedt i bryllup. -Til hvem?
-Justin LaMotte. -Hvem skal han gifte seg med?
En veldig vakker pike. Hun heter Madeline Fabray.
Tar du, Justin, Madeline Eugenie til din hustru-
-og elsker henne i gode og onde dager til døden skiller dere ad?
Ja.
Tar du, Madeline Eugenie, Justin til din ektemann-
-og elsker ham i gode og onde dager til døden skiller dere ad?
Ja...
I Guds navn erklærer jeg dere herved for rette ektefolk å være.
Vi må gratulere dem.
Gratulerer, Mrs. LaMotte.
Takk, sir.
Så snilt av deg å komme.
Så hyggelig at du kunne komme.
Takk enda en gang for at du reddet min datter.
-Var giftermålet planlagt da? -Nei.
Men jeg visste han ville bli et godt parti for Madeline.
En eldre ektemann, klok og med livserfaring.
-Hvordan har du det, da? -Så bra som man kan forvente.
Cuffey, sal hesten min.
Kjære deg, ikke dra.
-Jeg må spørre deg om noe. -Hva skal det være godt for nå?
-Hvorfor sluttet du å skrive? -Hva? Det var du som sluttet.
Nei.
Pappa.
Pappa underslo brevene dine.
Han ville at jeg skulle gifte meg med Justin.
-Men at han kunne gjøre det... -Og nå er det for sent.
Hver dag har jeg drømt om at du skulle bli min brud.
-Best du får det tilbake. -Tror du ikke jeg har drømt om deg?
Skal du dra, Main? Vi sees igjen når du er ferdig på krigsskolen.
Kom, min kjære. Gjestene venter.
Jeg ventet deg ikke så snart.
Du har fått en halv time på deg.
Jeg trodde du var klar nå.
Du er så vakker.
-Hva er det? -Ingenting.
Du er alltid så fjern.
Men ikke i kveld.
Jeg skal lære deg hva det innebærer å være min hustru!
Nord og Sør, del 1
På aksel gevær!
Klar!
Legg an!
Fyr!
På aksel gevær!
Ved foten gevær!
Bra! Bortsett fra deg, Mr. Main. Du var dårlig i dag.
Det blir en måneds ekstra våpentjeneste.
Det var alt, mine herrer. Tre av.
Jeg stilte et spørsmål, Mr. Main.
Hvorfor tapte Napoleon slaget mot Wellington ved Waterloo?
Det stred mot alle taktiske regler at han skulle tape.
Enda gjorde en stor general som Napoleon det. Hvorfor?
-Vet ikke, sir. -Flankene hadde stanset ham.
Napoleon hadde ikke noe valg. Sunn fornuft, mine herrer.
Det har alle store feltherrer. Jeg er ikke ferdig med deg.
Du er i Wellingtons hær og får kommandoen over et regiment-
-som er oppstilt i to ledd i den fronten vi snakket om.
10 000 menn med fransk kavaleri går til angrep. Hva gjør du da?
-Inntar kampstilling, sir. -Gi ordre om det.
Form firkant!
Dobbel kolonne, halve avstanden!
Mot midten marsj!
Bra, Mr. Main. Og så?
Tet høyre om, marsj!
Gratulerer, Mr. Main. Du har akkurat endret historien.
Du åpnet Wellingtons flanker for Napoleons kavaleri-
-og tapte slaget ved Waterloo.
Hva er den riktige kommandoen? Mr. Hazard.
Høyre og venstre flanke, mot midten marsj!
Retning fremad!
Utmerket, Mr. Hazard. Sitt ned.
Du har vært som en søvngjenger siden du kom tilbake.
Jeg vet hvem du tenker på, men du kan ikke få henne nå.
-Jeg kan ikke glemme Madeline. -Det behøver du ikke.
-Men slutt å tenke på henne en stund. -Hvordan gjør jeg det?
Du skal få hilse på en venninne av meg, Alice Peet.
Du vasker klær for en del offiserer og kadetter?
Jeg gjør mye for mange av guttene. Bli med inn.
George er min spesielle venn, mot kontant betaling, så klart.
-Håper han har sagt det. -Du mener...at du er en...
Akkurat. Skal vi sette i gang?
Vi tar det etter hvert.
Hvorfor spiser du ikke, Miss Madeline?
Hva er vitsen ved å beholde det, og minnes?
Jeg vet ikke, men jeg kan ikke la være.
Iblant ser jeg et tydelig bilde av Orrys ansikt.
Nathaniel! Hit med deg!
Hva slags mann er han egentlig?
Jeg minnes kanskje Orry for å kunne holde ut her på Resolute.
Orry, jeg skjønner ikke... Likte du ikke Alice?
-Jo, men jeg vil ha mer enn det. -Jeg også, sånn etter hvert.
Men Alice kan gjøre tiden her meget behagelig.
Hun er søt.
Men jeg ser annerledes på Madeline, for jeg elsker henne.
Når man elsker, mister alt annet sin betydning.
Du er en romantisk dåre.
Bli her, Mr. Fisk.
Du trenger spesialtrening, sir.
Gå av.
-Nå plager han ham, igjen. -Noen må han jo hevne seg på.
-Og aller helst en venn av oss. -Vi må ikke komme for sent.
-Fisk er ingen god rytter. -Men han har den snilleste hesten.
Følg meg.
Holdt!
Opp med deg, sir.
Å nei. Du skal ri på en skikkelig hest. Satan.
Opp med deg, Fisk. Hva er det?
Har du problemer med å følge ordre, som dine venner Main og Hazard?
Opp med deg, sa jeg!
Fortere, Satan!
Flink gutt.
Vi vet at Bent står bak dette. Hvorfor påstå at det var en ulykke?
-Jeg ble kastet av. -Hvorfor dekker du ham?
Kneet ditt blir kanskje aldri bra. Bent kan ha ødelagt karrieren din.
Hysj, George. Du er redd for at Bent skal gjøre noe enda verre?
Det er en åpenbar fare, med tanke på Bents sinnelag.
Dessverre stanser det oss også.
-Hva er du så ivrig for? -En av offiserene fattet mistanke.
Bent stilles for krigsrett for overgrep.
-Hvilken offiser? -Løytnant De Jong.
Korporal Bent. Hva vet du om kadett Fisks skader?
Han ble visst kastet av hesten. Det er alt jeg vet.
Du ble sett da du red av gårde sammen med Fisk.
Din ære som kadett forplikter, så tenk over hva du svarer.
-Hvordan fikk Fisk sine skader? -Jeg vet ikke, sir.
-Trodde de på Bent? -De Jong gjorde nok ikke det.
Men en kadetts ære trekkes ikke i tvil. Han ble frikjent.
Nå vil Bent behandle Fisk enda verre.
Vi må gjøre noe med Bent før han dreper noen.
Jeg kom til å tenke på noe. Løytnant De Jong tror-
-at Alice vasker for ham og ingen andre.
Hva om vi lar Bent få smake sin egen medisin?
-Tenk om han blir ferdig for fort. -Alice holder ham igjen.
-Hun får dobbelt betalt. -Denne dagen vil Bent aldri glemme.
Jeg har jo glemt at en offiser kommer for å hente vasken sin!
Dekk deg i anstendighetens navn!
-Jeg er så lei meg... -Hold kjeft, ditt ludder!
Prøv å oppføre deg som en gentleman mens du ennå kan!
-"Ennå kan"? -Dette blir rapportert.
Og stol på det at du vil bli relegert.
-La meg forklare... -Med flere løgner?
Kom til kommandant-kontoret om 10 min. Ellers blir du hentet.
Din enfoldige hore!
Ut!
George sa at du var gal!
George Hazard! Han og Mr. Main står bak dette.
-For å bli kvitt meg, hva? -Ut! Ellers skyter jeg deg!
Jeg vil selv fortelle det-
-og se ansiktene deres når dere hørte den gode nyheten.
Jeg er blitt relegert.
Dere kan le etterpå. Dere ble jo kvitt Bent.
Dere to har konspirert for å berøve meg min militære karriere-
-en karriere jeg er mer egnet til enn noen andre her!
Jeg har mektige venner, og en dag vil jeg få en høy stilling.
Det kan dere banne på. Og dere bør vokte dere-
-for jeg vil aldri glemme dere!
-Han er gal. -Derfor bør vi tro det han sier.
Og være på vakt...hvor lenge da? Resten av livet?
1846 TO ÅR SENERE
Kadett Orry Main.
Du anbefales til infanteriet.
Jeg fatter ikke at jeg klarte det. Det er din fortjeneste.
-Tullprat. -Fra å ha nest dårligst karakter...
-Og du hjalp meg opp! -Jeg ville ikke tape veddemålet.
Det hadde jeg nesten glemt.
Aldri har jeg tapt et veddemål med større glede.
-Takk skal du ha, George. -Ingen årsak.
Gratulerer!
-Hvordan føles det? -Som å bli kvitt en stor bør.
-Det blir vel ingeniørregimentet? -Jeg takket nei til det.
Du valgte vel artilleriet. Bare infanteriet vil ha oss.
Jeg valgte infanteriet. Jeg kan ikke la deg slåss alene i Mexico.
Kom hit, alle sammen!
Skål for våre æresgjester, løytnantene Hazard og Main!
Vi hyller dem som skal dra ut i krig mot Mexico!
Vi ber til Gud om at de kommer uskadde hjem, George og Orry!
George, si noen ord!
Takk, dere er så vennlige...
Det beste med West Point var å få en venn fra South Carolina!
George Hazard, din kjekkas, henter du litt mat til meg?
Du har jo spist tre porsjoner.
-En dame glemmer ikke sånt. -Hva vet du om det?
-En dame spiser aldri offentlig. -Løytnanten gjør meg så forvirret.
-Synd at du ikke er fem år eldre. -Det blir jeg om to år.
Ashton og Brett, kom her!
Min lillesøster!
Er det Madeline?
La meg presentere dere.
-Ekteparet LaMotte, George Hazard. -Gleder meg.
-I like måte. -Er du fra nordstatene?
-Fra Pennsylvania? -Akkurat. En herlig stat.
Bli med meg, så skal jeg fortelle om den.
-En meget god venn, ikke sant? -Den beste jeg har.
-Jeg har lengtet sånn etter deg. -Vi må ikke snakke om det.
-Hvorfor ikke, hvis det er sant? -Det har ingen hensikt.
-Du tilhører ikke ham. -Jeg kan aldri bli din.
Jeg må gå nå, Orry. Det var så godt å se deg igjen.
-Dere burde skjemmes over Wilmot. -Fordi han ikke vil ha krig?
Det behøver ikke være feighet.
Kongressmedlemmet Wilmot vil ha slutt på slaveriet.
-Forslaget ble nedstemt i Senatet. -Det var en fornærmelse mot oss.
-Det finnes bare ett botemiddel. -Unionsoppløsning?
-Ja, så fort som mulig. -Det er å gå for langt.
Jeg vil ikke se landet splittet.
Sørstatene klarer seg best på egen hånd.
Hvordan kan du si det, Justin?
Jeg har hørt folk snakke om unionsoppløsning fra jeg var barn.
Men jeg tror det vil være en forferdelig feil.
-Jaså? -Tenk om vi var selvstendige-
-og prisene på ris og bomull falt. Det har jo hendt før.
-Det er ikke poenget. -Det er en æressak.
Vi trenger nordstatene. Vi har verken fabrikker eller ressurser.
Vi kan ikke overleve på store ord.
Oppfør deg nå! Ingen her bryr seg om dine meninger!
De er gift. Han er ei blære, men du kan ikke gjøre noe.
-Jeg skulle gjerne ha pisket ham! -Det er ikke rett tid og sted.
-Skal vi dra nå? -Forsvinn!
-Hvorfor sleper du meg ut sånn? -Du ydmyket meg!
-Jeg bare sa hva jeg mente! -Du skal mene det samme som meg!
"Intellektuelle" kvinner tolereres ikke her. Det burde faren din sagt!
-Han lærte meg å tenke! -Det var en stor feil.
I nord agiterer de for frie niggere og fri kjærlighet, men ikke her!
Hold deg på matta, ellers skal du få svi!
-Det gjør jeg allerede... -Synes du det?
Ydmyker du meg en gang til, skal du få svi som aldri før!
Hvis du er så intelligent, så bør du huske det!
-Er det bra med deg? -Ja da.
Slapp av, han ser oss ikke.
Jeg holder ikke ut at han behandler deg så dårlig.
-Jeg har det bra. -Jeg vil treffe deg i morgen.
-Bare for å snakke. -Om hva da?
-Alt det som aldri kan skje? -Madeline, jeg ber deg...
-Den gamle kirken ved myra. -Allehelgens-kapellet?
Jeg er der kl 1 2. Jeg venter på deg, hvis du kan komme.
-Jeg vet ikke. -Jeg skal jo til Mexico.
Det kan bli vår siste sjanse.
Si ja...
Jeg skal prøve.
La meg gå tilbake nå...alene.
-Hold deg borte fra Salem Jones. -Jeg har ikke noe valg.
-Hold deg unna ham. -Og det har ikke du heller.
Kom her.
Se på den dumme slaven der. Han skal jeg ha litt moro med.
-Vil du ha en dram? -Det er ikke tillatt.
De hvite ser en annen vei. Jeg er Mr. LaMottes kusk.
Sier jeg at det er greit, da er det greit.
Ta en til.
-Den gikk lett ned. -Du får så mye du vil ha.
Nå vil jeg ha en dram til!
-Hvor skal du? -Hva er det med ham?
Flytt deg!
Jeg skal ha meg en dram!
Jeg er like god som alle andre, og jeg skal ha meg en dram til!
Priam, gå til hytta di! Dette skal du få angre.
Han stakk fra oss.
"Gå til hytta di." Hva slags straff er det?
Du har rett, Justin. Priam har forulempet gjestene mine.
Få ham ut herfra, og gi ham en passende straff!
Hva skulle det være, sir?
Det er opp til deg.
Jeg reiser hjem nå.
Jeg beklager så mye.
-Hva skal de gjøre med ham? -Han vil få en passende straff.
Du så formannens ansiktsuttrykk. Du må forhindre det.
Du er min fars gjest, ikke glem det.
Nå er jeg klar.
-Priam måtte straffes! -Ingen fortjener en sånn straff!
-Ingen flere nordstatstaler! -Jeg fordømmer bare brutalitet!
Det angår ikke deg! La meg være i fred nå.
Var det vanskelig for deg?
Nei. Justin har reist til Charleston.
Jeg har så ofte tenkt på å få være sammen med deg.
Nei!
Jeg elsker deg!
-Jeg er nødt til å få sagt det. -Du må ikke tenke sånn.
Det er sant. Og du elsker meg.
Jeg kom hit for å si deg at vi aldri kan treffes igjen.
For Justins skyld?
-Du elsker ham ikke. -Men han er mannen min nå.
Å forlate ham skulle stride mot hele min oppdragelse-
-og det er så mange som ville bli såret.
Hvis du blir hos ham, blir bare du såret. Mener du det?
-Med Guds hjelp forandrer han seg. -Han vil ikke forandre seg!
Si til meg at du aldri vil se meg igjen.
Jeg elsker deg så høyt!
Jeg gjør det!
Nei!
Unnskyld. Jeg skulle ikke ha gjort det.
Ikke unnskyld deg.
Jeg ville det like mye som deg.
Men hvis vi ble elskere, ville du aldri bli fri!
-Det bryr jeg meg ikke om. -Ikke ofre alt for min skyld!
Din fremtid...og din ære. Jeg vil ikke ha ansvaret for det!
Glem meg, det er ikke noe annet å gjøre.
Mor har besøkt sykehuset. Priams ansikt begynner å leges.
Din mor føler ansvar for slavene, ikke sant?
-De er som barn. -De får ikke være noe annet.
Du forstår ikke. Priam skjemte ut far for gjestene.
Jeg forstår heller ikke at du godtok behandlingen av Priam!
-Jeg sa til far at det var galt. -Hele systemet er galt, Orry.
-Jeg begynner å forstå Virgilia! -Det er ikke din sak å endre noe!
Vi er lei av at nordstatene legger seg opp i vår levemåte!
Hjelp dine egne arbeidere i stedet. Det er det som er hele poenget!
Dette har vært vår livsstil i over 100 år.
Hva ville du si hvis jeg kom hjem til deg-
-for å fortelle deg hvordan du skal leve?
La meg få si noe.
Skal vi bevare vårt vennskap er det visse ting vi ikke kan si.
Enkelte ting vi ikke kan snakke om.
Det har du nok rett i.
Vi skal jo slåss mot meksikanere, ikke med hverandre.
Da jeg fikk deg inn på West Point lovte du å ikke be om noe mer.
Det var før jeg ble offer for fiender som ødela for meg.
Mitt land trenger meg i Mexico. Jeg kan bli kalt ut i krigen.
Skal jeg gjøre deg til offiser etter din relegering?
Du kommer fra sør, og jeg er senator i Ohio.
-Jeg burde ikke engang kjenne deg. -Men du kjenner meg.
-Jeg er din uekte sønn. -Kom du hit for å knuse meg?
Det kunne jeg ha gjort da jeg fikk vite sannheten!
Jeg har aldri fått din kjærlighet. Jeg vet ikke engang hvem mor var-
-bare at hun ikke var din kone.
-Jeg tok ansvaret for deg. -Ansvaret, ja...
Familien Bent brydde seg bare om pengene du sendte dem!
Jeg er i offentlig tjeneste. Jeg har betalt dyrt for min tabbe.
Er det...sånn du...
...alltid tenker på meg, sir?
Som en tabbe?
Hvis jeg gir deg en stilling, lover du da...
Å la deg være i fred?
Naturligvis, kjære far. Ikke vil vel jeg blamere senator Edwards.
Så dum er jeg ikke. Jeg har store lederegenskaper!
Instruktørene ved West Point sammenlignet meg med Napoleon!
-Du burde dempe skrytet litt. -Det skal jeg huske.
Opp med humøret, senator. Kanskje jeg faller på slagmarken!
Lag skytterlinje bak muren!
Lag skytterlinje!
-Jeg ga ordre om å stanse! -Det er beordret retrett.
Jeg hørte at dere to var her!
Dette er den gjenforeningen jeg lovte dere! Løytnant Main...
Rykk frem. Jeg vil ha en rapport om fiendens styrke ved brua.
Du må være gal! De vil bli massakrert!
Og du vil være blant dem!
Fremad, ellers skyter jeg dere for å nekte å adlyde ordre-
-fra en overordnet offiser!
Fremad!
Vi kan ikke trekke oss tilbake!
De skyter på sine egne!
Gjør ham klar. Jeg må kappe beinet, det er det eneste som redder ham.
-Eller vil du ta over? -Tar du beinet hans, så dør han.
Nesten halvparten overlever.
-Får jeg ta en titt? -Ja visst. Beinet er ødelagt.
-Hvis det blir infeksjoner... -Så tar vi det da.
Bær ham ut.
MEXICO BY, 2. FEBRUAR 1848 SEKS MÅNEDER SENERE
-Løytnant Hazard. -Pearson.
-Lenge siden sist. Står til? -Bra.
-Men du ser ikke så bra ut. -Jeg er urolig for en venn av meg.
Da blir du kanskje oppmuntret av å høre at det blir ball i kveld.
Alle yngre offiserer har ordre om å innfinne seg.
Så, det vil gjøre deg godt.
Unnskyld, sir. Jeg fikk ikke takket deg...på feltsykehuset.
-Det var vel en amputering? -Du forhindret den.
Du var veldig bestemt på det. Dessverre vet jeg ikke navnet...
-Løytnant Hazard. -Hvordan går det med vennen din?
-Han blir stadig bedre. -Ja, men det kan ta lang tid.
-Du har vel sett mange sårede. -Altfor mange. Og for mange døde.
Derfor drar jeg hjem til lrland. Jeg skulle aldri reist derfra.
Takk, Miss Constance.
-Du har fått øye på min Constance. -Din, sir?
Min datter.
Det visste jeg ikke. Men maken til flaks har jeg ikke hatt på lenge.
-Det kan ta tid før hun blir ledig. -Eller du kan presentere oss.
Noe kan jeg vel ordne. Vær forberedt på å handle raskt.
Unnskyld, jeg så deg ikke.
Synd med whiskyen. Kom, så skal vi ta en innvortes også.
-Jeg trodde det var Laffertys dans. -Vi har endret planene hans.
Sier du det? Det var tilfeldigvis meg han danset med.
-Er du lei for at jeg overtok? -Det har jeg ikke sagt.
Miss Flynn, du er den mest fortryllende pike jeg har møtt.
Jeg kunne danset med deg i all evighet.
Unnskyld meg, løytnant, men dette er visst min dans.
Ikke mist motet. Du kan komme hjem til oss på middag i morgen.
Velkommen, løytnant.
Constance, se hvem som er her.
Unnskyld meg, sir...
Jeg var sikker på at du inviterte meg på middag.
-Hvorfor sa du ikke noe? -Du elsker jo overraskelser.
-Jeg kan komme igjen en annen gang. -Tull! Vi har mat nok.
Hun lager deilig mat.
Far vil ikke at jeg skal føle meg tvunget-
-til å dra til lrland, så han prøver å gifte meg bort.
Jeg må av gårde og ordne et pass.
-Gjorde du ikke det i går? -Ikke vent på meg.
Jeg tar meg nok et glass. God appetitt.
Er du veldig sint på ham?
Nei. Jeg føler meg bare litt overkjørt iblant.
-Men etterpå ler jeg alltid. -Du har et nydelig smil.
Jeg kjenner deg ikke godt nok for slike komplimenter.
Kan vi gjøre noe med det?
-Mens vi spiser? -Som du vil.
Jeg har skrevet til foreldrene dine og sagt at du friskner til.
Jeg har en ting til å fortelle.
Jeg er forelsket, Orry.
Hun heter Constance Flynn og er fantastisk.
Nå forstår jeg dine følelser for Madeline. Hun er varm, morsom, pen.
Og så lager hun god mat. Henne har jeg nok lett etter hele mitt liv.
Når jeg har samlet mot nok, skal jeg fri.
Så fint, George. Jeg er glad for din skyld.
Først forsto jeg ikke at far ville dra hjem til hungernødens lrland.
-Men en del ting hadde han rett i. -Hva da?
Her dør folk i krig. Det kan ta slutt, men ikke nøden i lrland.
-Far mener de trenger ham mer. -Din far er en fin mann.
Apropos lrland, jeg har et spørsmål til deg.
Jeg beundrer deg mer enn noen annen kvinne jeg har møtt.
Jeg har blitt glad i deg på denne korte tiden.
Vi har mye felles, og jeg kan forsørge deg.
Frir du til meg?
Ja, det vet du.
Constance Flynn, jeg elsker deg. Vil du gifte deg med meg?
Vi vet begge at det ikke er så enkelt.
-Fordi du er katolikk? -Og min far er abolisjonist.
Det er min søster også, men familien min later som ingenting.
Vil de vite av en svigerdatter som snakker som en av hushjelpene?
Det spiller ingen rolle. Jeg elsker deg og vil gifte meg med deg.
Hvis du vil ha meg.
Selvsagt vil jeg det!
Jeg ble forelsket i deg da vi danset vår første dans.
Var det ansiktet mitt eller uniformen?
Det var ansiktsuttrykket ditt da major Lafferty avbrøt dansen.
Du så ut som en bortkommen valp.
Tror du det spillet har noen fremtid?
Det forhindrer iallfall Abner i å snakke politikk.
Noen ganger høres han ut som min søster.
-Jeg fikk brev hjemmefra i dag. -Har din mor det bra?
-Hun kommer ikke over fars død. -Enkelte ting kommer man ikke over.
Brevet hjalp meg med en beslutning. Jeg skal søke avskjed.
Skal du forlate hæren? Du ville jo bare bli soldat.
Jeg trodde det var fanfarer og ære, men Churubusco åpnet øynene mine.
l helvete ser man hvordan det er.
For en god soldat er krig et yrke, men for meg er det ødeleggelse.
Hva har du tenkt å gjøre?
Mor skrev det ikke rett ut, men Stanley trenger hjelp.
Men han leder jernverket, så jeg får gjøre det jeg kan.
Hjemme blir vi helter. Jeg hørte at du skal dekoreres for tapperhet.
Den medaljen skulle jeg gjerne kjørt ned i halsen på Bent.
Han kalles for Slakteren her. De sier han skyter sine egne i ryggen.
-Han hadde nok gjerne skutt oss. -Han klarer seg alltid på et vis.
Han har gitt meg et minne. Beinet blir aldri bedre.
-Det blir ikke verre heller. -Takk for de trøstens ord.
-Du er vrien å prate med iblant. -Ikke si noe, da.
Nå må jeg gå og fortelle Constance om min beslutning.
Tenk på det som er bra. Du skal jo hjem.
Til hva da? Kvinnen jeg elsker er gift med en annen.
Seierens frukter?
Hva vil du? Dine manerer er dårlige, og du har ikke uniformen på deg.
Bra du så det. Ellers hadde jeg ikke kunnet gjøre dette.
Reis deg!
Jeg visste at du var feig! Plager du meg eller Orry Main igjen-
-skal jeg drepe deg, like sikkert som at du har invalidisert ham.
Snilt av pappa å la oss være alene.
Han er ganske søt iblant.
Han skulle hjelpe oss å feire med litt ekte irsk whisky.
Hva er det, George? Kan du ikke snakke om det?
Jeg tenkte på Orry. Jeg vil at han skal være forlover i bryllupet.
-Ja, han er jo din beste venn. -Han har forandret seg.
Siden han ble såret.
Jeg rakk ikke å snakke med ham før han ble sendt hjem.
Du har ikke fått spurt ham?
Nei.
Det passet seg ikke sånn.
Reis innom Mont Royal på hjemveien, da.
Du er så klarsynt. Jeg er så glad jeg ble forelsket i deg.
Jeg også.
Far kommer ikke hjem på flere timer.
-Vi burde egentlig ikke... -Hvorfor ikke?
Er vi ikke nesten gift?
-Hvorfor fikk vi ikke møte deg? -La meg hjelpe deg.
Jeg klarer meg selv.
-Jeg har fått kjole med blonder! -Yndlingshesten din har fått føll!
Hvordan går det?
-Vil du se på den nye ballpressa? -Jeg er litt sliten nå.
-Og sulten naturligvis. -Jeg vil helst være alene litt.
Det sies at Mr. Orry ikke er seg selv lenger.
Han sitter bare på rommet sitt og snakker ikke med noen.
-Han ble visst alvorlig såret? -Såret leget, men han ble ikke bra.
Jeg må besøke ham. Han trenger meg.
Det kan du aldri gjøre.
Beklager at du fikk så kort varsel om besøket mitt.
Håper det ikke er ubeleilig.
Jeg lever stille og rolig. Jeg holder meg mest for meg selv.
-Før drakk du aldri ren whisky. -Folk forandrer seg.
-Du føler deg ikke bedre av det. -Det er min sak.
Nå må du ta deg sammen. Du sitter bare her og synes synd på deg selv.
-Skal du preke, så kan du dra. -Du har hele livet foran deg!
-Du forstår ikke. -Jo. Du tror livet ditt er over.
Du ble såret og har mistet din elskede. Men du har mye igjen.
Familien din, for eksempel.
Og venner som bryr seg om deg.
Men hvis du sitter for deg selv og heller i deg whisky-
-er det ingen som hjelper deg.
Du har rett.
-Jeg vet ikke hvor jeg begynner. -Du kan begynne i Lehigh Station.
Med å være min forlover når jeg gifter meg med Constance.
Det gjør jeg med glede, George.
-Fortsett å lete, Mr. Jones. -Ja, sir.
-Hva skal han lete etter? -En av våre har blitt borte.
Du har visst dårlig innflytelse. Han skeier ut hver gang du er her.
Priam?
Du har visst rømt fra Mont Royal?
Jeg ber deg om å gå tilbake.
-Ja, frue. -Du vil ikke gå tilbake, hva?
-Beklager...men jeg orker ikke! -Familien Main behandler deg bra.
Det er ikke familien, men Salem Jones!
-Jeg har hørt om ham. -Han vil ta livet av meg.
-Jeg dør heller på rømmen! -Hvorfor kom du hit?
De sier at du er snill, og jeg har ingen steder å gjøre av meg.
Jeg sa at kanskje du kan hjelpe ham, hvis det er noen som kan.
Dette er alt jeg kan gi deg. Skulle ønske det hadde vært mer.
-Takk, frue. -Ikke takk meg.
I overmorgen går det et tog.
Gjem deg til da. Ikke her, men i nærheten av plattformen.
Toget sakker av. Sørg for at du er ombord når farten øker igjen.
Det går til Charleston. Derfra kan du fortsette nordover.
Gud velsigne deg, frue!
Lykke til, Priam.
Gud velsigne deg også.
-Har de funnet Priam? -Ikke ennå.
Han ble sett på Resolute i går. Vi trenger din hjelp.
Sal opp hesten min.
Min nevø så Priam i går kveld.
-Hvem har hjulpet ham? -Jeg vet ikke...det sverger jeg på!
Hvis jeg får vite at du har løyet, kan ikke engang Gud hjelpe deg!
-Det er min feil! -Nei. Det er bare sånn det er.
Den som vet det, og ikke sier noe, pisker de andre. Tenk på det.
Clyta, nå er det din tur.
Nei, Mr. Justin!
Gode gud!
-Jeg må si det! -Da får du det enda verre enn før!
Sett niggerne i jobb igjen.
Din slave er visst forsvunnet. Bli med inn og ta en drink.
Etterpå tar vi børsene våre og hjelper dere å lete.
Det er Orry!
Vent på det rette tidspunktet-
-men gi dette til Orry før han drar herfra.
Jeg var nødt til å treffe deg. Ellers hadde jeg dødd!
Ikke syns synd på meg.
Jeg syns ikke synd på deg.
Jeg elsker deg fremdeles og vil snakke om det-
-for når du ble såret holdt jeg på å bli gal av ikke å vite noe.
Jeg var ikke så sikker selv en tid, men nå føler jeg at jeg lever!
-Du tar en stor sjanse nå. -Det spiller ingen rolle.
For et år siden sa du-
-at du ikke ville jeg skulle gi opp noe for din skyld.
Og jeg kan ikke tillate at du tar sjanser som dette for min skyld.
-Men jeg er ikke redd! -Jeg er redd for din skyld.
Da er dette alt vi har.